פרק14-זיתים שחורים

נאג'יב אומר שלפני שמתחילים  בפעולת  אמת,  בשידור  החוצה,  ואז           
כמובן  כבר נהיה נתונים לחסדי גורל ומקריות שמא יעלו עלינו בגלל           
איזו שטות, חייבים לנסות כל פרט ופרט במעבדה שבבית. NAT  לעומתו           
מפגין  חוסר  מנוחה  וסבלנות,  ורוצה  תוצאות מידיות, מה שנקרא:           
"בצלתו מחרוקה," בצלו נשרף, ונאג'יב מלמד  אותו  סבלנות  מזרחית           
"שנה אחת תאכל בצל, ובשאר השנים - דבש."                                  
אני פוסק, נבצע ניסוי מוקדם. מה עוד שאין זו משימה מסובכת, לבצע           
ניסוי  שכזה ולהתחבר תחילה ישירות לאנטנה ביתית, במקום לשדר מיד           
דרך תחנת ממסר איזורית. השאלה היא רק מי יהיה עכבר הניסויים.              
אני מנדב את נאדיה כאובייקט אידיאלי לניסיון, שעוד  נמצאת  אצלי           
חזק  מהחלום  האחרון,  וגישה  חופשית  יש לי אל ביתה ואל מכשירי           
החשמל שאני הוא זה שמתקן כעוזר ב'עבודות הגבריות'  של  הבית. כי           
כפי  שידוע  לכולם  משפחתה של נאדיה, משפחת  נזאר, היא משפחה של           
נשים, הן הדומיננטיות, וכך גם  קרה  שהן  היחידות  שנותרו  בארץ           
ואילו הגברים כולם מפוזרים בקצוות שונים של העולם או שעברו ממנו           
בגיל  צעיר וכל אחד באופן משונה יותר מן השני. כך אבי, הבן דוד,           
היגר לארצות הברית ומחמוד שהוא גם דודה של נאדיה אך גם גיסה מצד           
בעלה - שגם הוא איננו כי יושב כבר שנים רבות בכלא - ברח  לכווית           
ולא  הצליח  לקבל אשרת כניסה חזרה לפלסטין על אף שאחותה של אשתו           
נתאלמנה ובדעתו היה לקחתה לאשה שנייה, ושאר קורות האחים  במשפחה           
הלא  המה  כתובים  בספר  דברי הגיסים. אפשר לומר שעכשיו אני כבר           
מבין את העניין הזה, נישואי קרובים - שהתייחסתי אליו עד כה בשאט           
נפש  כאל  'חוסר  היגיינה'  זוועתי. מצמצמים  הם  בכך  את  חוסר           
הוודאות,  מרגיעים  את  החשדנות לזרים. ואולי כל הערבוב המשפחתי           
הזה, בליל קשרי הדם וחבלי הלידה והחתונה, מסביר מדוע לא התרגשתי           
מסיפוריה של JJ על אבא שלה, כוס אימו, והדודה סוניה,  וכל  העסק           
ההוא, ולא לקחתי אותם ברצינות.                                           

אבל  הפעם  אצל נאדיה מזימתי אחרת. רק מנתק חוט אחד בגג, שיפריע           
לקליטה, וכבר היא רומזת לי בבקשה צנועה שאבדוק מה העניינים,  כי           
פתאום יש שלג בטלוויזיה והרי בחוץ חם כל כך, ובאדישות אני מסכים           
ובודק קודם את מכשיר הטלוויזיה אבל אחר-כך אני אומר בטח יש משהו           
לא  בסדר באנטנה, ועולה שוב אל הגג, וכמו בקסם הכל מתוקן ומשופר           
וכבר היא יכולה לראות חדשות כלבבה ואני בינתיים הספקתי לעשות את           
כל החיבורים הנחוצים כדי לבצע בה את ניסיוננו.                            
הניסוי די טריוויאלי וכמעט מעליב, כשמתחילים לחשוב  מה  הגורמים           
המשפיעים  על  רצונותיו  של  הבנאדם  וכמה קל להטות אותם. נאדיה           
אוהבת זיתים ירוקים, אומרת תמיד "זיתון  בזיתון,  וחורה  אכון,"           
כלומר  אוכל  לחם  וזיתים ואהיה בת חורין, ולא אבקש חסד מאחרים.           
בסך הכל שירבבנו לתוכניות הערב בטלוויזיה  כ-25  תמונות  פרסומת           
לזיתים  שחורים,  אלה  נבלעו  בשידור,  לא  נראו  לעין, אך חדרו           
לתודעתה. ולאחר כמה ימים כשאני יוצא  לקניות  וכרגיל  עובר  אצל           
נאדיה  כדי  לשאול  מה  צריך להביא, והיא אומרת לי זיתים שחורים           
ואני תמה, הרי תמיד אהבת רק  זיתים  ירוקים,  ואיפה  בכלל  ניתן           
למצוא כאלו, אני שואל אותה, הרי עכשיו בסוף הקיץ הרבה לפני עונת           
המסיק  והכיבוש  בקושי  אפשר  עוד  למצוא  זיתים שחורים. ונאדיה           
מתעקשת ללא  הסברים  ומתן  סיבות  שלא  כדרכה,  ואני  רץ  בשמחה           
ובדילוגים  לנסות  ולהשיג  זיתים  שחורים  כאילו והיתה זאת גחמה           
           NAT-מכובדת של אשה בהריון, ובדרך מחפש את נאג'יב  שיודיע  גם  ל
שהצלחנו,  הללויה, הצליח לנו, ועזרו והשפיעו באופן מפליא תמונות           
הפרסומת הפרימיטיביות לזיתים  שחורים  שהחדרנו  אל  בין  שידורי           
הטלוויזיה  בערבית. נאדיה אכלה אותה, בלעה את הפתיון, ואנחנו על           
הגל הנכון.                                                              

אחרי כמה ימים שוב 'כאילו' מתקלקלת הטלוויזיה  בביתה  של  נאדיה           
ואני שוב עולה אל הגג לבדוק ולתקן, והכל מסתדר. לפני לכתי הביתה           
נאדיה  אומרת תיקח את הזיתים השחורים אף אחד בבית לא אוכל אותם,           
ואני מתפקע מצחוק, הרי את בעצמך ביקשת את הזיתים השחורים,  והיא           
מחייכת  בביישנות  ואחר כך מצטרפת לצחוקי הפרוע ומחזיקה את הבטן           
ואומרת תצחק תצחק.                                                       
ואז ידענו שאפשר לצאת עם זה אל השטח.                                     

בתחילה התחברנו לתחנת הממסר הקרובה לירושלים  המזרחית,  מסתפקים           
באזור  שידור  מצומצם,  מדברים אל בני עמנו בלבד. ככל שקטן מעגל           
הצופים, כך יש פחות סיכויים שניתפש, ואין לנו בינתיים כל  כוונה           
שכזאת,  עוד  ארוכה  הדרך  ומפותלת  עד   שנגשים   את   השאיפות           
ה"תקשורתיות"  החדשות  שלנו. גם אם ידענו שיש בקרת תמונה בתחנות           
ממסר מסוימות,  הרי  זו  אשר  באיזורנו,  מנוונת  כלשהו  מבחינת           
עוצמתה, היתה נקיה ממעקב ואיפשרה לנו את מרחב הניסויים והבדיקות           
להם נצרכנו בשלב זה.                                                     
אני  כבר מיומן דיי, מוכן לשרטט ולהכין תמונת מסך של כל מסר אשר           
יעלה על שפתיו של נאג'יב ובהכוונה מגבוה. בעזרת  הכרטיס  שהשגנו           
אצל  קרמר, בחור טוב, ביכולתנו למזג את התמונה שלנו שהכנו מראש,           
עם השידורים הנקלטים, בתדר מסוים,  על-ידי  חישובים  גיאוגרפיים           
נכונים  של  זווית  ועוצמת שידור, באופן שבו לא נקלקל את התמונה           
המקורית, כלומר נצליח להסתנכרן על האותות המוסכמים של תחילת מסך           
ושל תחילת שורה, ולהגניב בחשאי את הפריים שלנו במקום  אחד  מ-24           
הפריימים  המשודרים  בכל  שנייה. עלינו להתגבר על עוצמת המגברים           
האחרים כדי להישאר 'על הגובה'.                                           
באותן הפעמים הראשונות  לא  הרגשנו  כל  פחד,  כמו  אותם  ילדים           
המתרוצצים  בחוצות  בין  גלגלי  הג'יפים  הירוקים ומיידים אבנים           
ואינם  חושבים  על  התוצאות  המזוויעות  והבלתי-נמנעות. אם  היו           
חושבים אולי לא היו מעיזים. רק מאוחר יותר התחלנו לחשוש, יודעים           
בבירור  שזה יסתיים יום אחד, וגם על הגל שלנו מישהו יעלה. ויתכן           
שהסיום לא יהיה כל כך טוב, בלשון המעטה, מוסיף  NAT,  לא  כל-כך           
טוב, למד עגלגלה ומסטולית, כרגע הוא במצב רוח מצוין. תראו לאיזה           
מצב  הגענו, אומר NAT ומצביע אל הילדים שבחוץ, אתה חייב להשתגע,           
אחרת ההגיון של השיטה פשוט יהרוג אותך, עם שלם חייב להשתגע, רגע           
לפני שהמערכת סוגרת עליו. זה הרגע? ועתה אנו עומדים בפני  דילמה           
קשה. האמריקנים  מגיעים,  לחש  של  תקווה  ספקנית  רוחש לו בכפר           
ובדרכים, וכבר מורגשת המתיחות הנילווית  לביקור,  הטבעת  מתהדקת           
סביב  צווארנו. הקפדנות  במחסומים  בצידי  הדרכים  ובכל  מעשינו           
מגבילה ומורטת עצבים. כן עוצר, לא שביתה, כן מעצרים מנהליים, לא           
תעודות מעבר לעבודה, כן למתנחלים עם  נשק,  לא  לוועדה  לזכויות           
האזרח, כן לחיילים, לא לצלמים ועיתונאים, כן ולא, לא וכן, עד כי           
נפשך מתהפכת על פיה ברוב בחילה ואינה מוצאת את מקומה.                     
הטבעת  מתהדקת,  חייבים  לעשות  משהו, ואיך נפעל כשאנחנו שרויים           
בעוצר? מסקנה שהגענו אליה כולנו: עלינו לזכות עתה בשיתוף  פעולה           
מלא  מאחינו  הפלסטינים  בישראל. כדי להוציא אותם מהשלווה שאפפה           
אותם ברבות ימי ההתקוממות. שלא תבינו אותי לא נכון, אני  במקומם           
הייתי נוהג בדיוק כמותם ומתרחק מתוך יאוש. כדי לנער אותם ולזכות           
במעשים  שהם  מעבר לדיבורים יפים, עלינו להשפיע על דעתם, להוציא           
אותם אל הרחוב, להביא אותם לתת לנו גב  ותמיכה,  ובמיוחד  עכשיו           
כשהאמריקנים מבקרים פה.                                                  
די  מהר  הבנו  שאנחנו,  שלישיית  ה-Nים,  הננו  הברירה  הטבעית           
והאחרונה להפצה המונית של המסר בזמן שהמצב כה  מתוח  וכולם  תחת           
מעקב  ושמירה  קפדנית. ידענו  עוד  קודם שהשלב הקריטי יהיה כאשר           
נתחבר למשדר הראשי ונשדר בעצם כמעט לכל עם ישראל ונצליח  להשפיע           
על דעת הקהל. ידענו שהשלב הזה יקרה כאשר נהיה חזקים דיינו, תרתי           
משמע, כלומר גם נצליח לייצר מגבר חזק דיו שיוכל להשתלט על המגבר           
של  כל אזור ואזור, וגם נהיה אנו עצמנו חזקים יותר באידיאולוגיה           
שלנו. אבל זה היה יומרני, לא העזתי  אפילו  לפנטז  את  הדמיונות           
האלו,  ועתה  כשאנו  מתבקשים  לפרוע  את  השטר הזה, נאג'יב ואני           
חוששים מאוד.                                                            
אלא ש-NAT היה מלבה בי את יצר הפראות  ברעיונותיו  המטורפים. כך           
היה  עושה  בכל  פעם שחשנו ספק או יאוש או חוסר אמונה לגבי מידת           
ההצלחה של מה שאנחנו עושים. הוא היה מביים לנו איזה תמונת פעולה           
גרנדיוזית, שאיננה מתקבלת על הדעת, כמו שאמר לנו - עם  שלם חייב           
להשתגע... עד שהיינו שוב מסוגלים להכיל  את  הרעיון  הקטנטן  של           
הפעולה  העומדת  לפנינו  ולהבין  שאיננה  מסובכת  מדי,  ולהאמין           
בהצלחתה.                                                                
בשכנועיו  הגיע  NAT  למצב  הגרוטסקי  והציע  לנו  לערוך  לוחמה           
פסיכולוגית  בעזרת  הולוגראמות ענק שתופענה מבין ההרים, ובזווית           
אור מסוימת תראנה כחיזיון תלת-מימדי, אמיתי ומציאותי,  ותמסורנה           
מסר  דתי-לאומי  או כל דבר אחר. הרעיון שבה את ליבי וסיקרן אותי           
כל כך שהייתי משוחח עם NAT רבות על הטכנולוגיה ועל השלכותיה. אף           
עלה בדעתי שאת ד"ר קרנל יכול הייתי להציב בחדרה של  JJ,  בהקרנה           
הולוגראפית,  ולקבל  אפקט חזק יותר. NAT טען, בקשר להולוגראמות,           
שזהו פתרון לבעיה לא קיימת, כלומר עדיין איננו יודעים למצוא  לה           
שימושים  רבים,  אך  שעשע  אותי באפשרויות של ניצול ההולוגראמות           
ללוחמה פסיכולוגית. כך הופיע לבוש בסדין, נופף את זרועותיו כרוח           
רפאים ונאם את נאומי משה בהר סיני ואת דברי מוחמד  במכה  ומדינה           
ואחרי  שהתפוצצנו  מצחוק  והתפרקנו  מהספקות  חזר אל המחברת כדי           
להסביר לנו איך  יפעל  הרעיון  הגאוני  העתידי  שלו,  של  לוחמה           
פסיכולוגית  בעזרת  הולוגראמות,  אנחנו  גדושים   אז   בנוסחאות           
ובהסברים ומתחננים לפניו לחזור כבר לענייננו שנראה כה פשוט עתה,           
עניין הטרמפ הטלוויזיוני. עתה הועילו כישוריו ה"אסטרונומיים" של           
NAT,  שחישב  ומצא  משולשים  של כוחות ושל כיוונים, שמבין בגלים           
ובשדות מגנטיים ושוחה בנוסחאות פיסיקאליות כבתוך הבריכה  הפרטית           
שלו. NAT  שידע  גם בדיוק ותיכנן איך נוכל לחבר את המעגל החשמלי           
שיבצע את הפעולות הללו, ו-NN נושא כליו, מעבד תמונות  לפיקסלים,           
מאבד  רזולוציה  עם  העולם,  כותב ומכין ומנסה את החיבור בין כל           
הגורמים הללו, ונאג'יב דואג למסר המוצפן.                                 

כך רכבנו על תדר לא לנו, כך עלינו על  הגל. כך  תפשנו  טרמפ  על           
גלים עבריים וממוסדים, ושידרנו אל המוני עמנו המפואר קול קורא -           
תחי  פלסטין  חופשית. כך  הם קלטו אותו ואפילו לא ידעו כי בא אל           
קירבם.                                                                  
